Изчезнали деца.
Издирва се.
Ти ли си, Луси Клавел?
Пушиш ли? - Не.
Когато бях ученичка, имах много строг учител.
Всяка сутрин проверяваше дъхът ни,
ако усетеше някой, веднага го наказваше.
А сега, станах точно като него.
Очите ти са с различни цветове. Интересно.
Досега не бях виждала. Това е рядкост.
Знаеш ли как се нарича. - Хетерохромия.
Какво знаеш още? - Различно оцветяване на ириса.
Не, не... Нямах предвид медицински термини.
Различните очи означават, че имаш две различни души.
Душите идват с едното око и се отклоняват от другото.
Това е само промяна в цвета.
Аз съм г-жа Уилсън. - Знам.
Ако желаеш наричай ме, Катрин.
Предпочитам, г-жа Уилсън. - Както желаеш, г-це Клавел.
Като се има предвид, че нашите клиенти не са в състояние
сами да ходят до тоалетната,
не те съветвам да оставяш вратата отворена.
Човекът, който ще видиш не иска много внимание. Само инжекция.
Лабилен е, но приказлив. Но времето ни е ограничено.
Ако не спазваме срока, графикът ни се усложнява.
Вземи чантата. Твърде тежка ми е.
Андре?
Андре, време е за инжекцията.
Спокойно. Аз съм.
Не очакваше да дойдем толкова рано, нали?
Давай.
Това моята внучка ли е? - Не.
Това беше отдавна.
Това е Луси. Момичето, което ще ти помага следващите 10 дни.
Стажантка. - А след това внучката ми?
Кажи здравей на Луси, Андре. - Здравей, млада госпожице.
Здравейте, г-н. Маршал.
Не. - Не, не. Не отново.
Всеки път едно и също. - Ще се справя.
Правила ли си го преди? Не наполовина, внимавай с иглата.
Няма, знам как.
Добре. Да видим какво можеш.
Всичко ще е наред г-н. Маршал.
Не беше зле.
Кажи на внучката ми, че може да ме посети.
Казва се Матилда.
Кажи и да дойде по-скоро.
Ще го направим.
Беше ни приятно, Андре, но трябва да вървим.
До утре.
Ще се видим утре, г-н. Маршал.
Здравей Мади, каква изненада си ни подготвила днес?
Не, чакай ме тук. - Защо?
Не знам колко си подготвена, но за този пациент не си готова.
Какво му има на този пациент? - Чакай ме тук.
Няма да се бавя. Не пускай радиото, ще изтощи акумулатора.
Любопитна и нетърпелива. Точно както очаквах.
Имаш всичко, което е нужно за една медицинска сестра.
Нека ти представя, Дебора Жизел.
Дебора Жизел е била известен и скандален учител по танци.
Имаше студенти от Париж, които са идвали на уроци.
Но това беше преди комата. Преди да се случи всичко.
Може да отвориш прозореца.
Ароматът на свеж въздух и слънчева светлина.
Ще се отрази добре. Дори растенията трябва да дишат.
Разбира ли какво и говориш? - Никой не знае.
Поне не ме прекъсва.
И е по-евтино, от колкото при психиатър.
Четенето е удоволствие. Жизел е истински колекционер. Ако ти се чете?
Избери си, ако искаш.
Давай. Няма значение. Избери нещо.
Аз не чета. Не разбирам от литература.
Хайде, избирай. Затвори очи и вземи една.
Едно от местата, които обитават нощните пеперуди.
С моето следване не ми остава време за четене.
Искаш ли да го смениш?
Защо е на кръвопреливане? - Нямам идея. Не съм лекар.
Но има маникюр.
Едва ли ще изкара още дълго.
В нейното състояние, едва ли знае колко са и дълги ноктите.
Близките и няма ли да се оплачат, ако сме небрежни?
Единственото семейство, което има, е дъщеря и.
Родила се е глуха. Мисля, че отдавна е починала.
Почти съм убедена. Но няма доказателства.
Защо е тук сама?
Последното и желание било да умре в дома си.
Ако и ти имаш толкова пари
и твоите желания ще бъдат изпълнени.
Дебора Жизел е ужасно богата. Тя сама си каза, че има съкровище.
Съкровище?
Пари, бижута, злато, такива неща.
Къде е всичко това, никой не знае предполагам виждаш защо.
Довери ми се. Отворих всички врати
в тази дупка. Не открих нищо.
Няма ли шанс да излезе от тази кома?
Шансът това да стане, е колкото някой богаташ
да ме отвлече и отнесе на някой екзотичен остров.
Значи няма шанс?
Затвори прозореца.
Ако го забравим и се случи нещо, ще си имаме неприятности.
Дано не се случва.
Жал ми е за хората нуждаещи се от медицински грижи.
Сладки сънища, Дебора.
Никакви партита тази вечер.
Знам, че работата не е от най-престижните,
но като за първи ден се справи добре.
Благодаря, г-жо Уилсън.
За нищо, г-це Клавел.
До утре. По същото време. - Лек ден. До утре.
Луси!
Как си?
Липсваше ми. - И ти на мен.
Как си?
Уилям?
Готина шапка. - Недей.
Хайде де. Защото ти мириша на риба ли?
Уилям!
Няма да тръгваш, докато не свалим рибата.
Добре.
Добър вечер, г-н. Керен.
На теб говореше. - Добър вечер, Луси.
Спокойно, ще свършим скоро.
Ще отидем да изпием по бира.
Сигурно си уморена след тежък ден с пациентите.
Как си мамче? - Добре. Ти?
Здравей, Луси. - Ще отидем в дъното.
Здравей, Йохан? - Здрасти, човече.
Как я караш, Луси?
Дошла си с този клоун, който смърди на риба,
за да ме мъчиш. - Точно така, Бен.
Приеми факта, че майка ми ти плаща всеки месец
и върви донеси две бири. - Ще видя какво мога да направя.
Това е начина да загърбим трудния ден. - Да, знам.
Разкажи ми за твоя първи ден.
Сестрата, която ме обучаваше беше строга от време на време,
но определено мина добре. - А пациентите?
Повечето не могат да говорят. - Звучи кошмарно.
Спомняш ли си страховитата къща до блатото
близо до Карантек? - Майтапиш ли се? Разбира се.
Майка ми беше забранила да се мотая там.
Аз и Бен, бяхме решили да пробваме колко сме смели.
Да не си ходила там? - Може би.
Какво ще правите тази вечер? - Нещо без теб.
Хей, Бен! - Един момент.
Нямам време дори да се обърна. - Върви.
Наздраве.
Сериозно, там ли беше?
Какво има там? - Само една стара дама.
Всъщност е доста стара. Изглежда на сто годишна.
Жива е, но е неподвижна.
Луси, ще ме извиниш, но историята ти не струва.
Защото не съм довършила.
Освен, че е в кома, тя е много богата.
Жената, с която бях спомена, че имането било скрито в къщата.
Какво е? - Не знаеше подробности.
Все още не го е открила. - Ами, ако го намерим ние?
Ще влезем незабелязано. - Какво? Откачи ли?
От кога ограбваш старици? - За какво говорите?
Надушваш ли го? Желанието за по-добър живот.
Усещаш ли? - Може би?
Аз не ти ли стигам?
Какво става? За какво говорите?
На 22 години съм, а ръцете ми са загрубели, като на баща ми.
Обичам морето.
Но няма да умра така. Не искам съдбата на баща ми.
Имам право на избор. Избирам да не умра в морето.
Искам да умра на сушата. Далеч от тук.
Виж Бен, такъв живот ли искаш, да слугуваш на майка ми?
За какво говориш? Какво става?
Тръгвам си. До скоро. - Луси. Стига.
Луси!
Ти си тази, заради която баща ти работи без почивка.
Когато майка ти умря, той започна двойна смяна.
Не споменавай майка ми.
Като малко дете си. Негодник, с честно сърце
чиито идеи ще му докарат само неприятности.
Минаха ли два месеца от както беше задържан за кражба
и то от гаража на полицай? - Не пак с тази история.
Бях натопен. Знаеш го много добре.
Тръгвай. Аз ще се връщам на работа.
Баща ми сигурно ме чака. Помисли си, моля те.
Ще размислиш ли?
Да, любима. Ще бъдем заедно този уикенд.
Да, ще затварям. Луси е тук, а аз трябва да работя.
Луси.
Луси, ще тръгвам за работа.
Как е "любимата"?
Мама почина преди осем месеца.
Майка ти е незаменима. Но Джанис е приятна жена.
И какво толкова има в Джанис?
Скоро ще дойде при нас. - Какво?
Оставям те. Ще говорим утре. Закъснявам.
Ало? - Само колкото ни е необходимо.
Достатъчно, за един по-добър живот, няма да съжаляваш.
Надявам се.
Е, моряко? Готови ли сме да изплашим старата дама?
Грешка. Тук си, защото имаш шофьорска книжка.
Тръгвай. - Както кажеш.
Мамка му.
По дяволите.
Да бяхме тръгнали с велосипед, отколкото с този боклук.
Знаете ли? И двамата си го заслужавате.
Да не чувам обиди. Малък проблем със запалването.
Весел, весел, Хелоуин...
Майната ви, грозни хлапета!
Казах ви. Рано или късно пали.
Намали, Намали. Ето там.
Трябва да сме предпазливи. От тук продължаваме пеша.
Това е от моята възглавница. - Млъкни.
Момент, Уилям, доколкото разбирам.
Да не очакваш да вървя пеша
дегизиран като член на ку-клукс-клан?
Това ли измисли?
Ще плашим старицата?
"Влизаме. Парите или живота". Така ли ще действаме?
Не мисля. - Свърши ли? Вземи.
Хайде.
Надявам се, че сте готови.
Готов съм да стана богат.
Скоро всички ще сбъднем мечтите си.
Закуска в леглото и всичко останало.
Ако искаш закуска в леглото, трябва да си сутринта в кухнята.
Вървим вече 30 минути. Едвам издържам.
Обувките ми подгизнаха. Колко ни остава още, Луси?
Спри да свириш, Уилям. - Спокойно. Няма кой да ни чуе.
Недей тук. Знаеш ли историята?
Казват, че ако свириш злото може да те чуе.
Сигурно си го чул в бара.
Какво прави?
"Светлината привлича жътварят". - Това съм го чувал.
По дяволите.
Тук.
Разочарован съм. Трябваше да е по-лесно.
Не вдигайте шум. - Не се безпокой.
Ще я разбия, само ако се наложи.
Без лост, може да си стоим тук цяла нощ.
Не разбивайте нищо, или си тръгвам.
Не се притеснявай. Да погледнем зад ъгъла.
Къде? - Хайде. Ела.
Какво ще прави?
Имам чувството, че идеята не беше добра
въвлякохме и теб в това.
Не е късно да се върнем и да изпием по една бира.
Уилям.
Трябва да ти кажа нещо важно.
Луси ще плати сметката в бара, ако си тръгнем сега.
Бен, вътре е нашия нов живот. - Не можем да влезем.
Няма никакъв шанс.
Дойдохме с идеята да не разбиваме нищо.
Дори не знаем какво търсим. - Ще видим.
Ако не опитаме, няма как да разберем.
Добре дошли.
Къде отиваш?
Защо ли те следвам.
Ела.
Бен? Хей, Бен.
Идвам. Знаеш, че ме е страх сам в тъмното, задник.
Доста труден ще е обратния път.
Особено, когато излизаме със сейфа.
За това ще се притесняваме по-късно. Става ли?
Ако има ценности те ще са в сейф,
със сигурност не са тук. Да се качим горе.
Клевел, какво има?
Не забравяйте от къде минаваме.
Къде е старицата? - Последният етаж.
Хайде.
Нищо не виждам. Ще трябва да осветим по-добре.
Супер идея. Да се обадим ли на ченгетата?
Върви огледай, вместо да говориш глупости.
Уил, имам лошо предчувствие.
Какво искаш да направя? Да се откажем ли?
Уил, тези изглеждат сребърни. Сигурно имат стойност.
Чайник ли ти трябва? - Не.
Майтапиш ли се? Ръждясала ножица.
Да не си клошар? - Остави ме да огледам.
Съкровището сигурно е планина от скъпоценни монети и бижута.
Надявам се.
Мамка му.
По дяволите. Щях да напълня гащите.
Какво мислите за това? - Препариране.
Идиоти. - Препариране.
Отваряйте си очите? - Да.
Прилича на гаджето ти.
Тук всичко е заключено.
Нищо. Да се качим горе.
Какви са тези рисунки?
Жизел е имала дъщеря. Родила се глуха и е мъртва отдавна.
Това означава, че никой няма да ни търси.
Хей, елате насам.
Какво по дяволите е това?
Кукли. Изглежда пият чай.
Що за дете би си играло с това?
Странно.
Ще отвориш ли?
По дяволите.
Ако тази врата е заключена, а другата не е
сигурно има причина? Обзалагам се, че имането е там.
Супер, но ни трябва ключ. А ние не знаем къде е.
Без майтап, Шерлок. - Жизел. Има ключ около врата си.
Най-вероятно е за тази врата.
Ако въобще има нещо там. - Старицата крие нищо.
Няма ли да пробваме? - Не.
Ще го вземем за малко.
Справи се страхотно.
Аз ще пробвам.
Добре, достатъчно.
Ще си имаме проблеми. Да върнем ключа и да изчезваме.
Спри да мрънкаш. Всичко ще е наред.
Какво направи?
Нямахме избор. Хайде.
Мамка му.
Няма нищо.
Къде може да е? Тук няма нищо!
По-тихо.
Боже, мой.
Какво е това?
Това е труп.
Мисля, че е дъщерята на Жизел.
Нейното съкровище.
Освети пода.
Млъквай! - Не!
Това старицата ли е?
Това е невъзможно.
Нали каза, че е неподвижна.
Хайде. Махаме се.
Помогни ми.
Що за идиотщина?
В капан сме!
В стаята на Жизел има прозорец.
Не е обезопасен. - Какво говориш, Луси?
Няма да се върна горе!
Няма начин да се събуди. Това е шанса ни да излезем.
Ще опитаме. Хайде.
Къде е? - Г-жо Жизел?
Трябва да изчезваме веднага.
Хайде, Уилям. Прозорецът.
По дяволите Луси, нали каза... - Преди не беше.
Трябва да има изход някъде.
Бен?
- Бен?
Бен?
Бен? Бен? Къде отиде?
Луси. Насам.
По-бързо.
Къде е изхода?
Тук няма врата.
Нищо не става.
Дебора и Ан Жизел. Декември 1935.
Според мен тя е пребивала, Анна.
Коя е Анна? - Дъщерята на Жизел.
Не ми пука за дъщеря и.
Открихме нейната стая. - Видяхме достатъчно. Няма нищо.
Нямаше ценности. Нищо. - Било е на врата и.
Отвори прозореца. - Спести си глупостите, Луси.
Няма да тръгнем, докато не открием, Бен.
Направи каквото ти казвам.
Офели, безнадеждна си. Напусни, веднага.
Дами, свободни сте.
Поклонът.
Вървете.
Анна.
Казах само непознати.
Анна!
Не излизай!
Не прави тази грешка отново.
Уилям.
Луси.
Ти ли си, Луси?
Уилям.
Бен?
Защо си с това на главата?
Какво е това? Къде беше?
Бен, не!
Недей, Бен! - Какво става! Уилям!
Отвори ми! Уилям!
Недей, Бен! Не!
Уилям! Уилям!
Танц! Хайде.
Започвай!
Слънцето и луната не те желаят.
Хората също няма да те приемат.
Животът ти е тук. С мен.
Започвай!
Отново.
Твоята всеотдайност към танца,
ще е гаранция, че няма да избягаш отново.
Отново, постарай се! Надолу, нагоре, надолу.
Отново, с повече еластичност.
Давай, давай.
Дълбоко, по-ниско, по-ниско.
Повече. По-ниско.
Още, още.
Анна?
Анна.
Ти не си мъртва.
Ти си счупена.
Г-жо Уилсън?
Какво правиш тук?
Върша си работата.
Уилсън? Защо си още тук?
Защо не си тръгна с останалите?
Защо мълчиш?
Откри ли съкровището?
Уилям...
Не го мисли.
Майко?
Анна. Върни се.
Лице. - Танц!
Танц!
Бъди послушна.
Бягай!
Не се страхувай от нощта.
Превод: kini